Между 1945 и 1962 САЩ проведоха 831 ядрени теста в атмосферата.
Днес правителството все още отрича генетичните ефекти,
причинени от радиоактивните частици.
ПУСТИНЯТА НА НЮ МЕКСИКО
Помогнете ми! Помогнете ми!
Тортата ми е готова.
Време е за шоуто. Всички на сцената.
ХЪЛМОВЕТЕ ИМАТ ОЧИ
Руби? Ти ли си?
Руби?
НЕ ПРЕМИНАВАЙ! МИНИСТЕРСТВО НА ЕНЕРГЕТИКАТА НА САЩ
Руби?
Ти ли си, Юпитер? Имам няколко патрона за теб.
Чуваш ли ме?
Казах ви, че всичко свърши!
Махам се, чувате ли?
Сега сте сами!
Аз... Аз... Съжалявам, но не
мога повече да правя това.
Ехо?
Хей! - Боб, тук е горещо.
Тогава влез и не стой на слънце. - Скъпи, трябва да се раздвижа.
Има ли някой, по дяволите? Ехо?
Хей, събуди се, глупачко. - Престани.
Хей. Напълни я до горе. - Добре.
Веднага, шефе.
Красавице, престани. - По дяволите.
Добре ли си? - Кажи ми пак защо не можем
да летим, като нормалните хора.
О, да. Баща ти не може да пилотира. - Дъг, успокой се, моля те.
Това е сребърната им сватба. - Те не могат да ме понасят.
Грешиш. Те те обичат. - Можех да им уредя пътешествие...
Хайде, престани. Повече за нищо няма да те моля.
Помисли колко ще сме щастливи ние на сребърната си сватба.
Нали?
Но няма да пътуваме с каравана. - Оттук не минават
много хора. Накъде отивате? - Сан Диего.
Калифорния? Не сте тръгнали по правилния път.
Напротив. Много искахме да видим пустинята. Нали, Боб?
Точно така. - Няма какво да се види в пустинята.
Наистина? Чу ли това, скъпи?
Не знаете ли, че е незаконно да се пуши до колонката за бензин?
Да. - Много си сладко.
Малко прасенце. Хей, Боби, ела тук.
Виж това. - Колко интересно.
Чудесна двойка сте.
Толкова си сладък.
Хей, какво правиш? Не пикай там. - Какво ти пука на теб?
Просто се обърни за малко. - Ехо.
Не виждаш ли това там?
Боже.
Извинете, има ли тук телефон? Не мога да уловя сигнал.
Няма.
Хей, Буковски, остави телефона.
Не мога, Боб. Дългът ме зове. - Скъпи, държиш телефона,
откакто тръгнахме. - Няма ме от два дни...
Благодаря, Бренда.
Какви ги вършиш, Бренда?
По дяволите! Напиках си ръката.
Перверзница. - Какво?
Както и да е...
Скъпи, защо трябваше да идваме тук? - Престани да мрънкаш за малко.
Г-жо, ако ми позволите, мъжът ви е прав. Това е единственият
южен път, стигащ до шосе 88. От там, можете да
тръгнете по шосе 40 за Калифорния. Но пътуването е дълго.
Това не ме притеснява. Обичам да карам през нощта.
Бях нощен патрул цели 15 години. - Полицай ли сте бил?
Бях детектив. - Вече не е, за щастие.
Ще си направя собствена фирма за охрана.
И вие ли сте полицай, г-не. - Не. Продавам мобилни телефони.
Няма да намерите клиенти наоколо. - Без майтап?
Всичко е наред.
Красавице, върни се тук. - Хей.
Колко дължа? - 46 долара и 80 цента.
Боб, аз ще платя. - Все още мога да си платя бензина,
Буковски. Задръж рестото, приятелю. - Не това имах в предвид.
Красавице? Красавице?
Хайде, момиче.
Красавице?
Хайде, момиче.
Ехо? Има ли някой?
Красавице.
Мога ли да ви помогна, г-це? - Съжалявам...
Влязох заради кучето. Тя просто... Излезе.
Вин, тръгваме. - Хайде, момиче. Да вървим.
Поговори с баща си... - Хайде.
Да тръгваме. - Скъпи, на почивка сме.
Да? - Знаете ли?
Няма го на картата, но... Ако завиете наляво,
по черния път, на няколко километра оттук,
той ще ви изведе през хълмовете и ще ви спести няколко часа.
Не може да го пропуснете. Има стара ограда точно до него.
Благодарим ви много. - Пътят до оградата?
Да. Приятно пътуване. - Благодаря.
"Лодката ми пътува през морето." - Да пеем всички.
"Лодката ми пътува през морето." - Хайде, стига.
Знаеш ли, че първите хора, пресекли тази пустиня, не са знаели къде са?
Представям си. И ние не знаем. - Пътят е тук, нали? Съществува и
трябва да води до някъде. Вижте колко е красиво.
Вижте тези скали.
Чувствам се прецакана. - Моля? Внимавай какво
говориш, млада госпожице. Може да ми помогнеш малко.
Това е гадост. - Хей, не говори глупости, мамка му.
Успокойте се. Всички сме малко уморени.
Мамо, израснала си през 60-те. Не си ли пушила марихуана?
Майка ви не пушеше марихуана. Правеше други щуротии.
Като беше на вашите години, беше толкова секси...
Татко.
Караме през пустинята на Ню Мексико през лятото,
с развален климатик. Чудесна ваканция.
Радвам се, че дойде, защото иначе щеше да ми е много скучно.
Да. Толкова скучно.
Откажи се, човече. Опитвах час и половина. Стар е.
Жиците имат нужда от смяна... - Готово.
Готово. Беше термостатът.
Не беше свързан. - Браво. Поне можем да дишаме.
Мислех, че си отказал цигарите. Сестра ми знае ли?
Майната й на сестра ти.
Големият Боб щеше да откачи, ако знаеше, че пушиш в току-що
ремонтираната му каравана. - Така ли?
Тогава майната му и на него. Вземи.
Сестра ти ще откачи, ако пропушиш. - Мисля, че отдавна е откачила.
Мисля, че си прав.
Май сме някъде по този син път. - Мамо, не сме на синия път
или на който и да било път. Човекът каза, че го няма...
О, Господи! - Мамка му!
Дръжте се!
Дръж бебето!
Добре ли са всички? - Къде е бебето? Къде е бебето?
Тя е добре. - Какво стана, по дяволите?
Сигурно сме ударили камък... - Добре ли сте?
Къде е Боби? Боби, добре ли си?
- Нищо му няма.
Трябваше да имаме седалка за малки деца... Да, добре сме.
Мамка му!
Вижте караваната. - Елате тук.
Красавице? Звяр?
Напълно сме прецакани.
Има ли сигнал? - Не, нищо.
97% от страната имат покритие, а ние сме в другите 3%.
Лош късмет. - Баща ти искаше да види пустинята.
Дано да се радва на гледката. - Дъг,
не започвай.
Дали някой тук иска ченге под наем? - Дъг!
Той използва всеки шанс да ме обиди. Не мога ли да му го върна?
Да, но... Не падай на неговото ниво.
90 градуса! Вината е на всички! - Не го слушай.
Генерале, какви са щетите?
Оста е счупена. Направо... Смачкана.
Можем ли да я поправим? - Какво?
Рамата е изкривена. С какво да я поправим?
Дай ми мобилния телефон. - Няма сигнал.
Вече опитах. - Да опитаме с радиостанцията.
Едва ли някой ще чуе. Магистралата е от другата страна на хълмовете.
Сигналът няма да премине. - И какво ще правим?
Извини ме.
Боб, какво ще правим?
Ще вървим.
Ще вървим? - Да. Ти и аз.
По средата на пустинята сме. На километри няма нищо.
Или това, или ще чакаме някой да мине оттук.
Видя ли някой, откакто напуснахме магистралата?
Не видях. Нали това е пряк път? - Скъпи, да се разходим.
Тук няма нищо. Мамка му.
Сигурно в пустинята има много змии.
Боби, ела за малко. - Благодаря, скъпи.
Внимавай. - Чакайте ме.
И не си сваляй шапката. - Не се тревожи.
Обичам те. - Хайде...
Да.
Здравей. Здравей, миличка.
Как си? На кой не му се спи повече?
Гладна ли си? - Моля те, свали си краката
от масата. Не се дръж като прасе, само защото сме заседнали тук.
Скъпа, не трябва да минаваш от гърдата към бутилката и обратното.
На нейната възраст трябва да свиква само с едното.
Мамо, благодаря за съвета, но тя е мое дете.
Не мога да повярвам, че сме в средата на нищото на годишнината ви.
Ако бяхме останали на главния път, сега щяхме да сме в Калифорния.
Там щях да си взема горещ душ и нещо студено за пиене.
Плажът, масаж... - Аз предпочитам истинско легло.
Тревата. - Стига де.
Какво? - Тревата... Това е марихуана, мамо.
Кой каза марихуана? - Да, именно.
Кой го каза? - Виждали ли сте кърпата ми за пот?
Мокрото нещо, което беше на задната седалка.
На нея спя. - Не съм ти пипала кърпата за пот.
Защо кучетата са толкова нервни? - Вероятно има змии наоколо.
Знаеш ли как Фройд би определил маниакалния ти страх от змии, мамо?
Боби. - Боби Картър.
Гадост. - Не беше нарочно. Съжалявам.
Гледах това в едно интервю. - Какво интервю?
Радвам се, че поне веднъж сме заедно.
Е, поне един е доволен.
Я да видим. Плодове... - Някой иска ли нещо? Не.
Бренда, защо го направи? - Боби.
Съжалявам. - Боби, време е за вечеря.
Аз ще го настигна, мамо. - Боби, не искам да се отдалечаваш
от караваната.
Красавице!
Мамка му!
По дяволите!
Какво, по дяволите?
Ехо?
Има ли някой?
Ехо?
Аз съм полицаят, на който каза за онзи пряк път.
Хей.
Взех една бутилка вода.
По дяволите. Хей, тук ли си?
Има ли някой? Вкъщи ли си?
Ехо?
ЯДРЕНИ ОПИТИ В ПУСТИНЯТА
МИНЬОРИТЕ ОТКАЗВАТ ДА НАПУСНАТ ДОМОВЕТЕ СИ
ПРАВИТЕЛСТВОТО ЗАПЕЧАТВА ЗОНАТА НА ЯДРЕНИТЕ ЕКСПЕРИМЕНТИ
СЕМЕЙСТВО ИЗЧЕЗВА В ХЪЛМОВЕТЕ НА НЮ МЕКСИКО
Проклет кучи син.
Да.
Помощ. Не мога да забравя.
Хей, приятел.
Не разбирате какво става тук.
Всичко това... Как можах... - Отвори вратата бавно.
Как може децата да живеят там?
Какво място е това? - Остави оръжието.
Остави го. Остави го.
Направих всичко, което можах. Съжалявам.
Татко.
Дай ми оръжието! Дай ми го! Ела тук!
Хайде, трябва да имаш оръжие.
Бренда.
- Тук съм. Сега се връщам.
Боби. Боби.
Добре, само ще... Скъпи, стой мирен.
Просто... - Голям късмет имаш,
че Бренда те откри. Ами ако беше останал цяла нощ на студа?
Боби, не се тревожи. Красавица ще се върне.
Изпробвахте ли радиостанцията? - Не работи.
Но чухме нещо. Някакво дишане.
Какво дишане.
Беше странно, нали, мамо? - Бяха просто смущения.
Мамо. Звучеше като някакво кодирано обаждане.
Само мама би могла да остане спокойна тук.
Не, не! Искам да останете тук!
Какво му е?
Какво прави?
Мамка му.
Звяр! Звяр! - Хей, Боби.
Мили Боже! - Чакай! Свали пистолета!
Господи, Боби! - Съжалявам.
Това съм аз. Добре ли си?
Успокой се, човече. Намерих нещо, което е невероятно.
Като зоната на здрача.
Какво става? - Това е Дъг. Всичко е наред.
Скъпи! Добре, че се върна. Толкова се притесних.
Добре съм. Виж какво намерих.
Има един огромен кратер, който сякаш е сметище или
нещо такова. Но това нещо е съвсем ново.
Какво ще правим с въдица в пустинята? Нали търсеше помощ?
Пътят свършва след няколко километра при кратера. Това не е пряк път.
Пътят свършва? Знаех си, че онзи старец ни лъже.
Може да сме изпуснали завоя. - Какво има за вечеря? Гладен съм.
Да, влизай. - Добре.
Направо изсъхнах в тази жега. - Трябваше да вземеш повече вода.
Откри ли нещо друго?
Боби, не заключвай. След малко излизаме.
Ще спя като пън. - Няма ли да изчакате татко?
Не, Боби. Изтощен съм. Трябва да поспя.
Не, не. Тук ще ви е по-удобно. Аз ще спя на пода,
Мама и Бренда ще са отпред, а вие може да сте отзад.
Имаме допълнителни спални чували. - Искаш шестима да спят в каравана
за трима. Няма да е удобно, а странно.
Скъпа, взе ли вода? - Да.
Хей, Дъг. Ела за малко. - Мила, идваш ли?
Почти съм готова. - Какво има?
Ами...
Хей, Боби. Сигурен съм, че баща ти ще се върне скоро.
Все пак това е големият Боб. Трябва много повече от
няколко змии и скорпиони, за да го спрат.
Взе ли възглавници? - В колата има.
Хей, слушай. Ако не се върне до полунощ, ще отидем да го потърсим.
Става ли? - Да, става.
Добре. - Почини си. Лека нощ.
Какво правиш? Тук няма комари. - Скъпа, комари има навсякъде.
Хей.
Звяр?
Ела тук, момче.
Звяр?
Хей, събудете се. - Господи.
Какво има, Боби? - Тук става нещо.
Какво? - Тук май има хора.
Боби... Боби, чуй ме.
Ние сме в средата на нищото. Никой не живее в онези хълмове.
Красавица е мъртва. - Какво?
Намерих я и... Сякаш някой...
я беше изкормил. Аз...
Не исках да ви казвам, защото не исках да ви плаша.
Не исках да се разстройвате, но ви казвам, че тук има нещо.
Ами татко? Той още не се е върнал. - Добре. Стой тук.
Ще проверя.
Скъпа, стой тук и заключи вратите. Ще проверя какво става.
Взриви го!
Това е Боб. Това е Боб!
Боб! - Татко! Татко!
Бренда, пази бебето!
Боб!